Hän otti safarille gramofoninkin.
Kolme kivääriä...
varusteita kuukaudeksi ja Mozartia.
Ystävyytemme alkajaisiksi hän antoi lahjan.
Ja myöhemmin...
juuri ennen Tsavoa...
hän antoi toisen lahjan.
Uskomattoman lahjan.
Vilahduksen maailmasta Jumalan silmin.
Ja minä ajattelin...
"Nyt ymmärrän.
Näin oli tarkoitettukin. "
Kaikista muista olen kirjoittanut.
En rakastanut häntä vähemmän...
mutta toiset olivat selkeämpiä ja helpompia.
Hän odotti minua siellä.
Nyt menen asioiden edelle. Hän ei pitäisi siitä.
Denys rakasti hyvin kerrottuja tarinoita.
Nimittäin...
minulla oli maatila Afrikassa...
Ngong-vuorten juurella.
Mutta kaikki alkoi jo aikaisemmin.
Kaikki alkoi Tanskassa.
Tunsin siellä kaksi veljestä.
Toinen oli rakastajani ja toinen ystäväni.
- Liian kylmää samppanjalle. - Liian kylmää muulle.
Sanoit tulevasi Klampenborgiin.
Aioin tulla, mutta en tullutkaan.
Oliko hauskaa?
Tanne?
Tanne, älähän nyt.
Et sinä häntä rakasta.
Haluat vain paronittareksi.
- Hän valehteli minulle. - Tietenkin.
Olisiko hän muuten saanut sinua sänkyynsä?
Veljeni on tylsä muttei tyhmä.
Kuvittele, että tuo on Hans.
- Minne menisit? - Minne hyvänsä.
Amerikkaan, Ceyloniin, jopa Australiaan.
Ehkä en sentään Australiaan, mutta täältä haluan pois.
Annan sinulle koko omaisuuteni.
Sillä saat lipun kaupunkiin. Rahojen tuhlaaminen oli hauskaa.
- Voisit naida minut. - Minä nain neitsyen.
En siedä kritiikkiä.
Siis rahan vuoksi.
Luultavasti.
Kuule, Bror, minulla ei ole elämää.
Minulle ei ole opetettu mitään hyödyllistä.
En ole päässyt naimisiin ja siitä seuraa rangaistus.
"Neiti Dinesen pysyy kotona."
Olet rahaton etkä viettele enää piikatyttöjä.
Me kuulumme yhteen.
Olemmehan ystäviä.
Se saattaisi onnistua tai sitten ei...
mutta ainakin kokisimme jotain.
Oletkohan sinä vähän turhan romanttinen?
Pitäisikö tuohon suhtautua vakavasti?
Minulla oli maatila Afrikassa.
KENIA, ITÄ-AFRIKKA 1913 Minulla oli maatila Afrikassa...
Ngong-vuorten juurella.
Minulla oli maatila Afrikassa.
- Huomenta. - Onko ollut hankaluuksia?
Ajoittain. Entä teillä?
Ei. Matkustan Nairobiin.
Olette oikeassa junassa.
Pois sieltä! Huus! Huus!
Siinä ovat Limoges-kristallini.
Eivät hoksanneet Limogeksi.
Aiotte siis jäädä.
Aion naida paroni Blixenin. Tunnetteko hänet?
- Tunnen minä Brorin. - Perustamme meijerin.
Pysäytettiinkö juna teidän takianne?
Olisi törkeää olla pysäyttämättä.
Ollaankohan täällä valmiita maidonjakeluun?
- Ettekö nouse junaan? - En, minä jatkan matkaa.
Minne?
Norsunluu on Berkeley Colelle. Bror tuntee hänet.
Olen paronitar Blixen!
Ette vielä.
Finch Hatton, Denys!
Msabu, minä olen Farah Aden.
Voimme lähteä.
- Missä paroni Blixen on? - Muthaigassa.
Tulkaa.
Missä Muthaiga on?
Muthaiga on kerho, jossa britit juovat.
Tehkää hyvin.
Posliinit ja kristallit ovat vielä junassa.
- Tiedättekö mitä posliini on? - Tiedän.
Posliini menee rikki.
Paikka.
Anteeksi, etsin paroni Blixeniä.
Rajiv.
- Tiedätteköhän te-- - Memsahib ei saa tulla tänne.
- Etsin vain-- - Memsahib ei saa tulla tänne.
Missä sinä viivyit?
- Missä itse viivyit? -Järjestelin asioita.
Miten matka meni? Kerro myöhemmin.
- Vaihdatko vaatteet? - Tavarani ovat junassa.
Huone D yläkerrassa. En ole hankkinut sormusta.
- Haittaako se? - Etkö uskonut että tulen?
Arvelin, ettet halua tuhlata rahojasi.
Palvelu on upeaa. Juodaanko lasillinen?
Häihin on melkein tunti.
Tunti!
- Kelpaako? - Mietin minkä värin valitset.
Päädyin norsunluuhun. Hyvänen aika!
- Minulla on hänen norsunluunsa. - Kenen?
Olen Sarah, lady Belfield. Tulenko morsiusneidoksi?
- Kiitos. - Lyhyt vai pitkä?
Pitkä, niin ehdin sopeutua ajatukseen.
Asettukaa paikoillenne.
Hänen majesteettinsa suomin valtuuksin...
julistan täten paroni Bror Von Blixenin...
joka on Ruotsin kansalainen sekä--
- Mikä on nimenne? - Henry, olen kertonut sen.
Karen Christentze Dinesen.
Karen Christentze Dinesenin...
joka on Tanskan kansalainen...
mieheksi ja vaimoksi.
Jumala varjelkoon kuningasta!
Kiitos tästä.
Hän kysyi, tiesinkö Shuttleworthista.
Hän kuuluu asuvan puussa paviaanin kanssa.
"Uroksen vai naaraan", minä kysyin.
"Naaraan tietysti", mies vastasi.
"Eihän Shuttleworth mikään sellainen ole."
Sarah, missä pöhlö miehesi on?
Kuvernööri nauttii punssia ja karttaa sinua.
Haluatko tavata morsiamen, vai tulitko vain viskin takia?
En ainakaan seuran vuoksi.
Lordi Delamere, tässä on paronitar Blixen.
Paronitar Blixen, lordi Delamere aidoimmillaan.
Oletteko ruotsalainen?
En, tanskalainen.
Se pieni maa Saksan kyljessä.
Jos syttyy sota, kenen puolella Tanska on?
Omallaan toivoakseni. Se on ollut tapanamme.
Kuinka voisimme puhutella paronitarta arkioloissa?
Kuinka teitä kutsutaan?
Jos lykästää, minua sanotaan D:ksi.
Typerä nimeni on Felicity, mutta pidän puvustanne.
Kiitoksia.
Hattu ei tosin ole kummoinen.
Sen piti olla häikäisevä.
Täällä auringonpistos voi tappaa.
Olenpahan ainakin suojassa moskiitoilta.
Niiltä suurilta.
Hermostuttaako teitä?
Pitäisikö?
Voisi kuvitella.
Edessä hääyö ja kaikkea.
Molemmat ovat alasti eikä missään näy pensasta.
Karen, oletko tavannut Vicky Greshamia?
Päivää, paronitar. Niiaus ei onnistu, olen päissäni.
Minulla olisi asiaa.
Täällä kannattaisi tutustua ihmisiin.
- Muita paikkoja ei ole tarjolla. - Haluan nähdä kotini.
Paras vaihtaa vaatteet.
Sinne on kahden tunnin matka.
Anteeksi.
Luoja, miten täällä juodaan.
Anteeksi, minä vain--
Ei mitään hätää.
Yllätitte minut nuuskimasta.
Tuo on Denysin huone eikä hän välittäisi.
Denys on sellainen.
Oletteko te Cole?
Berkeley Cole.
Toin norsunluun junassa.
Paljon kiitoksia.
- Syöttekö kiniiniä? - Syön.
Hänellä on ihania kirjoja.
- Lainaako hän niitä? - Meillä oli ystävä, Hopworth.
Hän lainasi erään kirjan eikä palauttanut sitä.
Denys oli raivoissaan.
Sanoin, ettei kirjan takia kannata menettää ystävää.
Denys vastasi: "Mutta Hopworth menetti."
- Tulitteko Lontoon kautta? - En, Rooman.
Arvelin, että teillä saattaisi olla lehti.
Ei, olen pahoillani.
Ei niissä ole kuitenkaan mitään.
Vein aina erään tytön tansseihin Oxfordiin.
Ne pidettiin kesäkuussa joen rannassa.
Hänellä oli joka kerran yllään uusi silkkipuku.
Taidatte käyttää samaa parfyymiä.
Miellyttävä tuoksu, mutta ei sama.
Nyt voimme lähteä.
Tässä on Belknap.
- Hän on tilanhoitajamme. - Iltaa, rouva.
Tässä on kokkisi Esa.
Tässä on Juma, palveluspoika.
Tule katsomaan taloasi.
Kun jätät minut, nain Berkeley Colen.
- Sen liikemiehen. - Onko hän liikemies?
Hän on somalien suosiossa.
He pitävät häntä suorastaan ruhtinaana.
Hän kauppaa Finch Hattonin norsunluuta.
Belknap on hilpeä tyyppi.
Hän yritti pellavan kasvatusta ja menetti tilansa.
- Onko hän karjaihmisiä? - En ostanut karjaa.
Sen sijaan viljelemme kahvia.
Emmehän me niin aikoneet.
Olit Tanskassa ja päätös oli tehtävä.
Olimme jo päättäneet asian.
Emme tiedä kahvista mitään.
- Se kasvaa, kun istuttaa. - Äiti sijoitti meijeriin.
Äidillesi on sama mitä teemme, kunhan se tuottaa.
Karjaa on vahdittava.
En tullut Afrikkaan lehmipaimeneksi.
Sano äidillesi, että muutimme mielemme.
Kun ensi kerralla muutat mielesi...
tee se omilla rahoillasi.
Sait rahoillasi paronittaren arvon, et minua.
Juma, tuo viiniä rakastajani veljelle.
Taidat olla väsynyt.
Pidä varasi.
Kerroinko, että Hans kävi hyvästelemässä?
Missä paroni on?
- Hän on metsällä. - Milloin hän palaa?
Hän sanoi, että palaa ennen sadetta.
Tuleeko tänään sade?
Siihen voi mennä monta päivää, msabu.
Ohiossa pystytetään linnunpelättimiä.
Täällä leopardit saavat hätistellä paviaanit.
Ne vievät koiratkin.
- Paljonko istutetaan? - Tuhat eekkeriä.
- Kauanko siihen menee? - Riippuu Kinanjuista.
Hän on kikujupäällikkö ja päättää asian.
- Milloin saadaan ensisato? - Nämä ovat vasta taimia.
Siihen menee kolme tai neljä vuotta.
- Neljä vuotta! -Jos onnistaa.
Näin korkealla ei ole kasvatettu kahvia.
- Millä elämme sen aikaa? - Tienaan matkarahoja kotiin.
Sanokaa heti, jos rahaa ei ole.
Istutamme 500 eekkeriä.
Päällikkö Kinanjui, olette viisas ja--
Ei nyt.
Voimme varmaan sopia yhteistyöstä.
Kikujut ovat ahkeria...
ja kohtelen heitä oikeudenmukaisesti...
ja tasapuolisesti.
Päällikkö ei osaa brittien kieltä.
- Sano että olen paronitar Blixen. - Päällikkö tietää.
Siinä tapauksessa toista hänelle mitä sanoin.
Mitä hän sanoi?
Että kikujut tulevat töihin.
Mitä muuta?
Jalkasi on pahassa kunnossa.
Tule hakemaan lääkettä.
- Ymmärtääkö hän? - Kyllä, msabu.
Jos et tule, toiset sanovat, että pelkäät.
Minusta olet silloin vain hölmö.
Pojan täytyy tulla meille hoidettavaksi.
Katso että hän tulee.
Mitä muuta Kinanjui sanoi?
Että kahvi ei kasva näin korkealla.
Hän on päällikkö, mutta silti vain kikuju.
Jos teette padon tähän...
saan tuohon lammen.
- Osaatteko tehdä sen? - Veden koti on Mombasa.
Menköön kotiinsa lammen jälkeen.
Tämä vesi asuu Mombasassa.
Tule.
Ei kannata juosta.
Silloin se luulee, että olette saalis.
Onko teillä ase?
Se ei pidä hajustanne.
Ampukaa se.
Se on syönyt aamiaisen.
Älkää.
- Voisitteko jo ampua. - Odotetaan hetki.
Hyvä luoja, ampukaa se!
Paljonko lähemmäksi aioitte päästää sen?
Hiukan.
Se halusi nähdä juoksetteko. Ne ajattelevat kuin ihmiset.
- Sehän melkein söi minut! - Ei se ole leijonan syy.
- Eikä minun! - Asuunne kuuluu kivääri.
Se on satulassa.
Pitäkää mukana, hevonen on kehno ampuja.
Berkeley toi teille lahjoja.
Kävimme talolla ja lähdimme etsimään teitä.
Sepä herttaista.
Olemme matkalla Magadiin metsästämään norsunluuta.
Nyt minulla on teille hyvää tarjottavaa.
Kerrotteko Berkeleylle, että olin hölmö?
- Leijona kiinnostui hänestä hieman. - Vain hiemanko?
Ei tarpeeksi purrakseen.
Riskejä saa aina ottaa...
jos ei maksata niitä muilla.
- Eikö niin? - Sinun mielestäsi ainakin.
Missä Blix on?
- Metsällä. - Onko ollut pitkään?
On.
Tarvitsette juttuseuraa. Jäädäänkö illalliselle?
- Blix lainaa pukunsa. - Kysytäänkö minulta?
- Ei, mutta sanokaa. - Haluan että jäätte.
Hyvä. Mitä sanot, Denys?
Enpä tiedä. Laulatteko?
En ikinä.
Kerrotteko tarinoita?
Siinä minä olen oikein hyvä.
Sen uskon.
Kuinka meijerin ja lehmien on käynyt?
Päätimmekin viljellä kahvia.
- Epävarmaa puuhaa. - Niinhän sitä sanotaan.
- Se ei taida estää teitä. - Kukaan ei ole yrittänyt.
Kun käännän selkäni, jotain menee aina pieleen.
Tämä ainakin menee.
- Palvelijanneko? - Kanuthia.
- Hän ei ole kikuju. - Ei.
Syökö hänkin illallista?
Älkää antako hänelle mitään.
Vain somalit tuntevat hevoset.
He eivät juo, kisko korkoa eivätkä havittele toisen vaimoa.
Niin tehdään kaupungissa.
Tiesittekö että kirjallisuudessa...
jalkaterälle ei ole kirjoitettu runoja.
Runoja on huulille, silmille, käsille, kasvoille...
hiuksille, rinnoille...
säärille ja jopa polville.
Mutta jalkaparalle ei ainuttakaan.
- Mistähän se johtuu? - Arvostuksesta kai.
Sepittäkää te niille runo.
Ei löydy loppusointua.
- "Malka". - Vanha sana.
Taloon astui miehen jalka.
Onko silmässänsä malka?
Kertokaa tarina.
Kun kerron tarinan kotipuolessa...
joku keksii aina ensimmäisen lauseen.
- Millaisen? - Millaisen hyvänsä.
Olipa kerran kiinalainen kulkuri nimeltä Cheng Huan...
joka asui Limehousessa...
ja tyttö nimeltä Shirley.
Hän puhui sujuvasti kiinaa...
jota oli oppinut vanhemmiltaan.
Cheng Huan asui yksin Formosa-kadulla...
Sinisen lyhdyn yläkerrassa.
Hän istui ikkunassa...
ja surumielisessä sydämessään...
hän kuuli kaikuja kotimaasta.
Heidät löydettiin seuraavana aamuna...
huoneestaan Sinisen lyhdyn yläkerrasta.
Kuollut lapsi ja sotaherra...
jolla oli kaulassaan Cheng Huanin rakkaudenlahja.
Oletteko käynyt noissa paikoissa?
Olen matkustanut mielessäni.
- Toistaiseksi. - Niin.
Onko tämä Englantia? Tarkoitan, Tanskaa.
Olen kiintynyt tavaroihini.
Kun matkustitte mielessänne...
oliko tavaraa yhtä paljon?
Mielessään matkaavan ei tarvitse syödä eikä juoda...
eikä viihdyttää vieraita.
Se on totta.
Eikö olekin hyvä, että toin kristallit ja posliinit?
Niin ja tarinanne.
- Tulkaa käymään usein. - Se olisi mukavaa.
- Luvatkaa tulla pian. - Lupaan sen.
Pelastitteko henkeni, Finch Hatton?
En, leijona pelasti sillä, että päätti lähteä.
En ole siis kiitollisuudenvelassa?
Minä olen.
Tarinankertojille on tapana maksaa.
Onpa hieno.
Mutta tarinani ovat ilmaisia...
ja lahjanne on liian arvokas.
Kirjoittakaa ne muistiin.
Hyvää matkaa, Finch Hatton.
Sanokaa mieluummin Denys.
Paronitar.
Näkemiin.
Mitä sinä täällä?
Tulin pyytämään sinua kotiin.
Emme ole puhuneet lapsista.
Oletko sinä--?
Haluatko sinä?
Haluan. Sopiiko se?
Nyt tämä kikuju haluaa olla sairas.
Hyvänen aika.
Jalkasi on huonontunut.
Tarvitset sairaalahoitoa.
Tämä jalka saattaa olla hölmö.
Se ei ehkä halua mennä sairaalaan.
Jalka tekee mitä haluaa.
Jos viet sen sairaalaan...
olet silloin minun mielestäni viisas.
Niin viisaan miehen minä haluan töihin talooni...
ja maksan palkkaa.
Paljonko niin viisas mies saisi palkkaa?
Enemmän kuin vuohipaimen.
Minä puhun jalan kanssa.
- Entä ilmahyökkäykset? - Kysymys kerrallaan!
Sotahan on Euroopassa eikä täällä!
Saksalaisten kenraali Lettow on 200 mailin päässä.
En halua häntä kerhollemme.
- Rupeammeko sotimaan? - Blix, jätä sota meille.
Sinun ei tarvitse sekaantua.
Sato kypsyy pian. Kauanko tämä kestää?
Katsotaan tilannetta.
Jos emme hyökkää, eivät hekään.
Lähetetään masait aseissa etelään.
Sinäkö keräät heiltä aseet, kun sota on ohi?
Pitäisikö naiset ja lapset siirtää kaupunkiin?
Katsotaan sitten, kun ongelma syntyy.
- Käyttävätkö he alkuasukkaita? - Tuskin kuitenkaan masaita.
Berkeley, entä somaleja?
Heistä saisi hyviä tiedustelijoita.
Hankkisimme tietoja armeijalle.
Ymmärrätkö asiasta mitään?
- En oikeastaan. - Miksi sitten sekaannut?
Asia ei liity mitenkään meihin.
Emme tiedä heidän sopimuksistaan.
Viktoria ja keisari olivat sukulaisia.
He jakoivat Afrikan ja piirsivät rajat.
Keisarilla ei ollut vuorta...
joten Viktoria antoi Kilimanjaron.
Kahden rikkaan maan typerä riita.
Kun se loppuu, jatkamme siitä mihin jäimme.
Varmaan se loppuu...
mutta emme jatka siitä mihin jäimme.
Sinun ei ole pakko lähteä.
- Haluat lähteä. - Me elämme täällä.
Sinua ei haluta sinne.
- Meidän pitää ottaa kantaa. - Pitäkööt imperiuminsa.
Sinua ei ammuta sen vuoksi!
Tai pikemminkin syödä elävältä.
Tila hoituu itsestään ja Belknapin avulla.
Tila ei hoidu itsestään.
Eikä kyse ole siitä.
Pidän sinusta enemmän kuin luulin.
Et suinkaan aio rakastua?
En sellaiseen, joka on aina menossa.
Jos on asiaa, tulkoon lähetti Delameren luo.
Minä olen siellä.
Hieno jäähyväissuukko.
Osaan paremmin tervehtiä.
Hyvästeleminen tuntuu kummalliselta.
Siinä on kateutta mukana.
Miehet lähtevät mittaamaan urhoollisuuttaan.
Meiltä taas vaaditaan kärsivällisyyttä...
hiljaista pärjäämistä...
ja halutaan nähdä, kuinka kestämme yksinäisyyttä.
Senhän minä olin tiennytkin.
Ei siihen sotaa tarvittu.
Hyvästelin Brorin.
Denys lähti ilmoittamatta...
mikä olikin hyvä.
Päivää taloon!
Felicity!
Haluaisitko vähän lihaa?
- Kuuluuko mitään? - Ei mitään uutta.
Vähän taisteluja, mutta hirveä kuumetauti.
Ehtisin jäädä teelle.
Oletko saksalaisten puolella?
Lähettivätkö he kysymään?
- Asiasta kinasteltiin. - Huonon englantini vuoksiko?
Kenen puolella sinä olet?
Teidän.
Äiti haluaa lähettää minut kotimaan kouluun rauhoittumaan.
- Halusin kysyä neuvoa. - Minultako?
Olette nähnyt yhtä ja toista.
Haluaisin olla yhtä riippumaton kuin te.
- Olenko minä riippumaton? - Ette juuri tarvitse meitä.
Saanko kysyä jotain?
En tiedä paljon miehistä.
Haluan, että he pitävät minusta...
mutta haluan olla rauhassakin.
Minun kai pitäisi haluta miestä.
Onhan minulla opaskirja.
Mistä tietää, milloin heille pitää antaa periksi...
ja milloin pitää pysyä tiukkana?
Kutsu minua toki Kareniksi.
Tarvitaan parafiinia ja säilykkeitä 300 miehelle.
Lähettäkää vaunu ja valkoinen mies.
- Onko hän kunnossa? - Pystyi lähettämään viestin.
Mihin mieheni pyysi vaunun?
Delameren luo Natron-järvelle.
Tieto on luottamuksellinen.
Pidän sen mielessä.
Tarkoitan, että siitä ei parane huudella Nairobissa.
Siirrämme teidät kaupunkiin. Emme pysty suojelemaan teitä täällä.
Mitä tarkoitatte?
Miesten lähdettyä alkuasukkaat ovat vaara.
Naiset ja lapset kaupunkiin.
Se on internointia, luutnantti.
Naiset ja lapset.
- Ovatko he sama asia? - Kerätkää tavaranne viipymättä.
Teidät haetaan torstaina.
Ja minä olen kapteeni.
Minulle ei makseta sotimisesta.
Missä Natron-järvi on?
Etelässä, pensasalueella.
Se ei ole valkoisen miehen paikka.
Meidän olisi pitänyt ylittää tänään joenuoma.
Olen ehkä johtanut meidät harhaan.
Jumala on suuri.
- Hittoako te täällä teette? - Olen matkalla Delameren luo.
Meillä eivät naiset lähde sotaan.
Minä menen.
Ette tiedä edes missä olette.
Nyt tiedän.
- Eksytte jälleen. - Minä jatkan matkaa.
- Puhu hänelle järkeä. - En.
- Hän saattaa jopa kuolla. - Paronitar tiennee sen.
No, yritin ainakin.
Tässä.
Etsikää aamuisin kiintopiste ja suunnatkaa sen mukaan.
Kolme päivää etelälounaaseen.
Ymmärrän..
Meistä ei tarvitse kantaa huolta.
- Mitä nuo ovat? - Masaita.
Ismail! Missä kiväärini on?
Häivy siitä!
Msabu vuotaa verta. Hänellä ei ole härkää.
Leijona on nälkäinen.
Sillä ei ole härkää.
Vaunu on raskas.
Sillä ei ole härkää.
Jumala on iloinen, msabu.
Hän leikkii meidän kanssa.
Sano Blixille, että vaimo on tullut.
Toin teille tarvikkeita.
Sinulla on uusi kampaus.
- Pyysit varusteita. - Käskin lähettää ne.
Selvisit hyvällä tuurilla.
- Tuo oli tyhmä temppu. - Mutta pääsin perille.
Ja minulla oli hauskaa.
Milloin tulet kotiin?
En vielä.
Et edes aio auttaa tilanhoidossa.
Voisin pakottaa ja viedä osuutesi.
Silloin metsästäisin rahasta.
Metsästän joka tapauksessa.
Eihän tämän näin pitänyt mennä.
Vai mitä?
Mutta pidän siitä, että olet rehellinen.
Minäkin pidän sinusta.
Hyvin paljon.
Denys antoi minulle kompassin.
Suunnan hakemiseen, kuten hän sanoi.
Mutta myöhemmin tajusin...
että me suunnistimme eri tavoin.
Kenties hän tiesi, mutta minä en...
että maailma on pyöreä siksi...
ettemme näkisi liian pitkälle eteemme.
Teillä on syfilis.
Se ei ole mahdollista.
Onko miehenne terve?
Oli ainakin, kun viimeksi tapasimme.
Siitä on kolme kuukautta.
Hän olisi varmaan tullut sodasta kotiin.
Tapauksia on erilaisia.
Hänellä voi olla lievä tartunta.
Te olette hyvin sairas.
Onko hän ainoa mahdollinen?
On.
Matkustakaa kotimaahanne.
Hoidossa käytetään Salvarsan-nimistä lääkettä.
Arsenikkia.
Jos minä en parane...
tulen siis hulluksi vai kuinka?
Lähtekää pikaisesti.
Tutkin myös miehenne.
Pyydän häntä tulemaan.
Tässä on matkan ajaksi lääkettä kuumeeseen.
Mitkä ovat mahdollisuuteni?
Puolet ja puolet.
Tätä en osannut odottaa.
Muthaigaan. Hakemaan kirjeitännne.
Anteeksi hetkinen.
Pääsitte kuulemma perille.
Olisinpa halunnut nähdä miesten naamat.
-Juodaanko lasillinen? - En ehdi.
Kuinka olette kotona?
Toin Berkeleyn.
- Haavoittuiko hän? - Sai kuumeen.
Hän selviää kyllä, kunhan vain giniä riittää.
Kuinka teidän taistelunne sujuu?
Olemme alakynnessä.
Sotaa riittää vielä.
- Minulla on kompassinne. - Pitäkää se.
Olette ansainnut sen.
En haluakaan aina tietää suuntaani.
En tahdo pidätellä teitä.
- Oletteko kunnossa? - Olen. Voikaa hyvin, Denys.
- On jäänyt tarinoita väliin. - Kerron kun palaan.
Mistä?
Tarkoitin, kun palaatte.
- Luulin sitä malariaksi. - Sitä se ei ollut.
Voit olla terve, mutta mene lääkäriin.
Niiden muidenkin on mentävä.
Toivottavasti he saivat taudin.
Tämä on yksinomaan minun vikani.
Haluan tulla mukaasi.
Jonkun pitää jäädä hoitamaan asioita.
Tehdas on saatava valmiiksi.
- Voitko hoitaa sen? - Mikäpä siinä.
Olen pahoillani.
Missä memsahib on?
Hän tulee pian.
Samana päivänä lähdin Mombasaan...
ja sieltä laivalla kotiin Tanskaan.
Tällä kertaa matka oli pitkä.
Sota jatkui.
Minä kävin omaa taisteluani.
Arsenikki oli liittolaiseni...
näkymätöntä vihollista vastaan.
Asuin huoneessa, jossa olin syntynyt...
Rungstedlundissa...
ja koetin muistella Afrikan värejä.
Elämääni kuului vain lääke...
ja kävelyretket äidin kanssa...
pitkällä autiolla rannalla...
sekä huone äitini talossa.
Tanskasta oli tullut minulle vieras...
ja samoin minusta sille.
Mutta tutustuin uudelleen äitini taloon.
Tiesin palaavani vielä sinne...
sairaana tai terveenä...
järjissäni tai hulluna.
Niin palasinkin.
Tsavon jälkeen.
Melkein kaikilla on nyt tällainen.
Minä olen nyt kokki.
Olen kuullut siitä.
Kuinka voit, Farah Aden?
Voin oikein hyvin.
Sitten minäkin voin hyvin.
- Mitä aiot tehdä? - Ajattelin metsästää.
Järjestän safareita.
Sodan jälkeen siitä tulee tuottoisaa puuhaa.
Ryhtyisitkö opettajaksi?
Haluan perustaa koulun kikujuille.
Siitä syntyy kiista.
Oletko terve?
Olen kuulemma parantunut.
Lapsia en saa.
Oletko ajatellut meitä?
Tietenkin.
Belknapin mukaan kahvi kukkii seuraavan sadekauden jälkeen.
Jos näin käy...
sinun pitää palkata väkeä sadonkorjuuseen...
ja miettiä miten myyt sadon.
VOITTO! JUMALA VARJELKOON KUNINGASTA
- Missähän Berkeley on? - Varmaan täällä.
Kuka voitti ottelun?
Kertoisitteko tarinan?
Arvoni on laskenut. Viimeksi olin Denys.
Otatteko samppanjaa?
Kävitte kuulemma kotimaassa.
Niin. Missä Berkeley on?
Mukava nähdä teitä.
Mies on kuumeessa, mutta paranemaan päin.
Keitä nämä kaikki ovat?
Bror sanoo, että meistä tulee siirtomaa.
He haluavat asiat järjestykseen.
Osta arpa ja voita tila Afrikasta.
Luulitteko tosiaan, että asiat jäävät ennalleen?
Olihan se mahdollista.
- Missä Kanuthia on? - Hän on kuollut.
Mitä kuuluu, Denys? Tule juomaan lasillinen.
On aika painaa pää tyynyyn.
-Joskus toiste. - Niin.
Hyvää joulua.
Joulu.
Niin tosiaan.
Päällikkö sanoo, että tätä suuremmat lapset...
eivät saa oppia lukemaan.
Kaikkien lasten pitää päästä kouluun.
Ei, hän on päällikkö.
- Te ette ole päällikkö. - Tuohan on mieletöntä.
Ei ole hyvä, että isot tietävät enemmän kuin päällikkö.
Kun pienet lapset ovat isoja...
tämä päällikkö voi olla kuollut.
Bror soveltuu palvelemaan turisteja, mutta Denys ei.
Ei ole muuta mahdollisuutta.
Hallitus on kieltänyt norsunluukaupan.
- Mitä sinä teet? - Keskityn tilan hoitoon.
Päivää taloon!
Felicity! Kuinka olet kotona?
Pääsin koulusta, katso.
En oppinut mitään, mutta olen ihanan puhtoinen.
Tulen käymään. Säästä minulle yksi tanssi, Berkeley.
Mitä täällä höpistään koulusta?
Palkkasin nuoren lähetyssaarnaajan.
Hän opettaa ensin aakkoset ja puhuu Jumalasta myöhemmin.
Villit eivät osaa laskea vuohiaankaan!
- Asia ei kuulu teille. - Kuka te olette?
Saisinko tämän tanssin?
Pyytäkää heti anteeksi.
Panette asiat sekaisin.
Kuinka he ilmaisivat halunsa lukea?
Miten he tietävät Dickensistä?
- Onko väärin opettaa heitä? - Olisitte kysynyt heiltä.
Vaaditteko te koulutusta lapsena?
Mitä haittaa tarinoista on?
Heillä on omat kirjoittamattomat tarinansa.
Miksi heidät olisi pidettävä tietämättöminä?
He eivät ole tietämättömiä.
Heistä ei vain pidä tehdä pieniä englantilaisia.
- Muutatte mieluusti asioita. - Parempaan, toivoakseni.
Haluan opettaa kikujuni lukemaan ja kirjoittamaan,
"Minun kikujuni, kristallini, maatilani."
Iso omaisuus.
Olen maksanut kaikesta hinnan.
Mikä oikeastaan on omaa?
Mehän olemme vain ohikulkumatkalla.
Teille elämä on pahuksen yksinkertaista.
Ehkä vaadin siltä vähemmän kuin te.
Tuota en usko ollenkaan.
Hyvää uutta vuotta, Karen.
Samoin teille.
Joku on jättänyt alusvaatteensa autoon.
Haluan, että hankit asunnon kaupungista.
Oletko varma?
Minäkin tulen töihin.
Nyt on rauha, missä on vauraus?
Miksi hinnat laskevat, kun emme tapa toisiamme?
Teen hinta on yhtä alhaalla.
Onko niitä pakko ruoskia noin?
Vihdoinkin on keksitty hyödyllinen kone.
Kuunnelkaa.
Tämä on teille.
- En voi ottaa sitä. - Miksi?
Bror muutti kaupunkiin.
Se lienee yksityisasia.
Aioitteko jäädä tänne yöksi?
En voi, minun on mentävä Maraan.
Johdan safaria ja on löydettävä leiri.
Teidän pitäisi nähdä se seutu.
Se ei pysy kauan sellaisena.
Ei, minusta olisi vain vaivaa.
Pakatkaa tavaranne.
Jos pidätte minusta vähääkään...
älkää pyytäkö minua mukaanne.
Kuinkas te sanoittekaan?
Huus!
Niinkö? Huus!
Teillä on näppärä sana, paronitar.
Vääntäkää vielä.
Melkein. Vääntäkää.
Vielä.
Kerran vielä.
Hyvä, nyt lähdetään.
En tiedä mistä johtuu...
että Afrikan yössä näkee kauemmas kuin missään muualla.
Ja tähdet ovat kirkkaampia.
He nauravat teltoille.
Kun kuljin Kanuthian kanssa...
emme juuri käyttäneet niitä.
Hän jäi mieleeni.
Hän oli oudon--
Masai.
Hän oli puoliksi masai. Siksi muistatte hänet.
Masait ovat erilaisia.
Luulemme taltuttavamme heidät...
mutta se ei onnistu.
Vankilassa he kuolevat.
- Miksi? - Koska he elävät tässä hetkessä.
He eivät mieti tulevia.
He eivät käsitä vapautuvansa jonain päivänä.
Heille se on pysyvä olotila.
Niinpä he kuolevat.
He eivät pidä meistä...
ja se koituu heidän tuhokseen.
Mitä puhuttavaa teillä kahdella oli?
Ei mitään.
Tiesitte siis, että lähtisin mukaanne.
Menkää nukkumaan, huomenna on aikainen herätys.
- Mitä huomenna tapahtuu? - Ei aavistustakaan.
Hyvää yötä.
Voisi kuvitella, että ne juoksevat karkuun.
Tekään ette juossut.
Ajatella.
Ihmisen luomista äänistä ensiksi Mozartia!
- Onko teillä asiakkaita? - Viikon kuluttua.
Eräs belgialainen tyttärineen.
Hän kirjoitti haluavansa "kaikkea kolme".
Mielenkiintoinen matka. Se kestää kuukauden.
Tai puolitoista tuntia.
Miksi otitte tämän työn?
En osaa ommella.
Tiesittekö, että nuo on tehty kankaasta?
Mihin se laskeutuu?
Ei se laskeudukaan.
Varmaan huima tunne.
Tällaiseksi minä kuvittelin Amerikan.
- Oletteko käynyt siellä? - En, mutta isäni kävi.
Hän kertoi siitä, kun oli pikkutyttö.
- Oletteko läheisiä? - Hän on kuollut.
Hän surmasi itsensä, kun olin kymmenen.
Minä voin auttaa.
"Soi nauru pitkään...
kauan harhaeli silmäns' raivokas...
'Ha haa', kyll' osaa soutaakin...
Tää piru, katsopas!
- Hyvästi jää--" - Hyppäsitte yli.
Jätän tylsät kohdat väliin.
"...Hyvästi jää.
Häävieras, sä unohtaa et saa."
Pää taaksepäin.
"Ett' parhaiten...
se rukoilee ken ihmistä ja petoa...
aina rakastaa."
Nyt on parempi.
Onko erilaista metsästää palkkiota vastaan?
Ei eläinten kannalta. Tai ehkä sittenkin.
Pidättekö enemmän eläimistä kuin ihmisistä?
Ajoittain.
Ne eivät tee mitään vain tavan vuoksi.
Joka kerta on ensimmäinen.
Saalistus, työ, parittelu.
Vain ihminen tekee ne ohimennen.
Vain ihminen urautuu niihin.
Hän sanoo: "Tiedän mitä tunnet minua kohtaan...
ja sinä tiedät, mitä minä tunnen sinua kohtaan...
joten käydään pitkälleen ja pannaan toimeksi."
Miksi olen täällä?
Koska halusin, että näette tämän.
Halusin näyttää tämän teille.
Arvelin, että ymmärtäisitte.
Ajatteletteko usein kuolemaa?
Ajattelen vanhenemista.
Se on kuin eläisi kärttyisen vanhan äijän kanssa.
Te olette kärttyinen vanha äijä.
Minulla oli syfilis.
Siksi matkustin kotiin.
Tiedän sen.
Minuun ei tartu mikään.
Paitsi vihurirokko kerran.
Minulle sanottiin, että voin elää normaalia elämää...
mutta en saa lapsia.
Siksikö koulu?
Siksi juuri.
Minä olen yhtä kuin maatila.
Tarvitsemme lihaa huomenillaksi.
Herätän teidät aamulla.
Hyvää yötä.
Saamme ehkä gaselleja, mutta kohtaamme myös puhveleita.
Ne ovat ilkeitä jalkamiehelle.
Illallinen.
Hyvän kokoinen mutta--
Leijona.
Olemme tuulen yläpuolella.
Perääntykää.
Hitaasti.
Jos se hyökkää, heittäytykää maahan.
Minä hoidan asian.
Ladatkaa!
Ruoka on kohta valmista.
Mukavaa että tulitte.
Rusohuulisille neidoille.
Olipa kerran hyvin nuori neito Tanskasta...
joka matkusti höyrylaivalla kohti Suezia.
Marokon rannikolla...
nousi myrsky...
ja tyttö huuhtoutui maihin...
hiekkarannalle.
Valkoiselle rannalle.
Sen hiekka oli niin valkeaa--
Haluaisin tehdä sen.
- Sattuuko huuleen? - Ei.
Juuri nyt uskon kaiken, mitä ikinä sanotkin.
Haluan tietää, mitä tästä pitäisi ajatella.
Miksi?
Kirkas liemi, tuoretta salaattia...
kanaa, vain rintaa.
Toivottavasti hyväksyt sen?
- Kuka on tulossa? - Bwana Cole.
Ajattelen bwana Colea.
Olen pahassa pulassa.
- Ajatko niille äänioikeutta? - Pahempaa.
Hae Kamante.
Se poika on ihan mahdoton.
Näyttääkö tämä kanalta?
Tässä ei ole kana. Tässä on kala.
Ala painua.
Mitä sinä sanot?
Tämä on oikein hyvää.
Pidä varasi.
Ennen kartantekijät kirjoittivat maailman reunaan:
"Tämän takana on lohikäärmeitä."
Olenko nyt reunalla?
Hän antaa mielellään lahjoja...
mutta ei jouluna.
Hän ei kertonut edes, milloin palaa.
Jos palaa.
Haluaisitko avioeron?
Sitten minulla ei olisi ketään.
Ne jotka eivät ole saaneet hirviä Alaskassa...
harmaakarhuja Amerikassa tai tiikereitä Intiassa...
ovat nyt matkalla tänne.
Berkeley rupeaa viljelijäksi.
Sinäkin voisit.
Ei kiitos.
Kävisit tervehtimässä.
Hän ei näyttänyt terveeltä.
Voitko jäädä?
Ehkä päiväksi.
- Käykö se? - Ei.
Safarilla ei tarvita kahta ampujaa.
Toimistossakin on töitä.
Tapaa asiakkaita, hoida kirjeenvaihtoa.
En taida olla oikea mies siihen.
Pitäähän sinun jotain tehdä.
Ei tarvitse enää.
Virtsani on mustaa.
Viemme sinut kunnon sairaalaan.
Saan täällä hyvää hoitoa.
Siitä on...
muutama vuosi.
Hän kai pitää minusta.
Miksi et ole kertonut?
Luultavasti...
arvelin...
etten tuntenut sinua tarpeeksi.
Tilillä on vielä rahaa.
Haluan luovuttaa osuuteni Mairiamolle.
Kuule.
Martinilla oli mustavesikuume viisi vuotta sitten.
Ota tuo 12-kaliperinen mukaasi.
Liipaisin on vähän jumissa.
Anna Karenin kokeilla Rigbyä.
Se on hänelle sopivan kokoinen.
Tahtoisitko...
että vien sinut kotiin?
Luullakseni olen kotona.
Oletko pakannut?
Olen.
Mitä kaupungissa?
Tungosta.
Olen miettinyt.
Käyn paljon safareilla, joten käytän vähän huonettani...
joka on kerholla.
En oikein tiedä, miten sanoisin tämän.
Mitä jos pitäisin tavaroitani sinun luonasi?
Taloni olisi tukikohtasi.
Jos se vain sopii.
Jumalat vastaavat rukouksiin, kun ne haluavat rangaista.
Berkeley tekee kuolemaa.
- Mitä? - Hänellä on mustavesikuume.
Herra jumala!
- Menen hänen luokseen. - Hän ei halua sinua sinne.
Miksi?
Siellä on eräs somalinainen.
On ollut jo kauan.
Et ole kertonut.
En ole tiennyt.
"...meidän jokaisen kanssa nyt ja ainiaan. Aamen."
Outoa, että Denys ei ole paikalla.
Varmaan jossain Berkeleyn kanssa.
Niinä päivinä ja tunteina, kun Denys oli kotona...
emme puhuneet mistään arkipäiväisestä.
Emme maatilahuolistani...
laskuista ja huonosta sadosta...
tai hänen työstään...
emmekä Afrikan tulevaisuudennäkymistä.
Emme puhuneet mistään pienestä ja todellisesta.
Elimme keskenämme.
Erillään kaikesta.
Hänen poissa ollessaan minä keksi tarinoita.
Iltaisin hän teki olonsa mukavaksi...
levittämällä tyynyjä sohvaksi takkatulen ääreen.
Minä istuin jalat ristissä kuin Sheherazade ikään...
ja hän kuunteli silmät loistaen pitkän kertomukseni...
alusta hamaan loppuun saakka.
Mistä sait tuon?
Mombasasta.
Nouse kyytiin.
Milloin opettelit lentämään?
Eilen.
Älä liiku.
Haluan liikkua.
Älä liiku.
Voimmeko jutella, Tanne?
Minäkin olen rahaton.
En pyytäisi, mutta juomarahaa on tullut niukasti.
- Onko kaikki hyvin? -Jos saan kunnon sadon.
Voisin ampua hänet.
Minun tekee kovasti mieli suudella sinua.
Hän on minua fiksumpi.
Se voi onnistua.
Onnea, Tanne.
Olisit edes kysynyt.
Niin kysyinkin.
Hän suostui.
Jos eläin syö minut, hautaa minut tänne.
Se mitä on jäljellä.
Juuri tuonne kukkulan harjalle.
Milloin sinä lähdet?
Huomenna.
Eikö merkitse mitään, että olen toisen vaimo?
Vain se merkitsee, että yritit tosissasi.
Mihin aikaan huomenna?
Hyvästi taas.
Montako eekkeriä viljeltyä?
- Viisisataa. - Onko loppu luonnontilaista?
- Siellä asuvat kikujut. - Miksi ette siirrä heitä?
Koska he asuvat siellä.
Otamme tilanne, jos ette kykene maksamaan.
- Saimme vielä vuoden. -Jumala on suuri, msabu.
Korko on kolme prosenttia.
Päällikkö sanoo...
että isot lapset pääsevät nyt kouluun.
Kerro päällikkö Kinanjuille, että lukeminen on arvokas taito.
Lapset muistavat häntä hyvällä.
Päällikkö sanoo: "Britit lukevat, mitä hyvää siitä on koitunut?"
Neiti Felicity Spurway, puhdas suoritus.
Aikamoinen ratsastaja.
Niin on.
Seuraavaksi John Sutton ja Castano-hevonen.
Mitä kuuluu?
Vanhuus tulee.
Ei sinulle.
Miten metsästys sujuu?
Tienaan elantoni. Missä Denys on?
Ugandassa jonkun kihon kanssa.
Arvelin, että haluaisit eron.
Onko sillä naisella rahaa?
Tietenkin on.
Onko ero tärkeä?
Luultavasti.
Minun pitää syyttää sinua jostakin.
Vai ajattelitko toisinpäin?
Syytä mistä tahansa.
Olen varmasti syyllinen.
Kiitos, Tanne.
Kuinka saat meidät pysymään ystävinä?
Niinhän kaikki alkoi.
Olen onnellinen puolestasi, jos vain pystyn.
En unohda tuota.
Kun lähdet safarille...
oletko kenenkään toisen kanssa?
Olen vain sinun kanssasi.
- Oletko koskaan yksinäinen? -Joskus.
Mietitkö, olenko minä yksinäinen?
En mieti.
Ajatteletko minua lainkaan?
- Usein. - Mutta et silti tule.
Ainahan minä tulen. Mikä nyt?
Ei mikään.
Bror pyysi eroa. Hän haluaa mennä naimisiin.
Ajattelin, että mekin voisimme.
Erotako?
Miten avioliitto muuttaisi mitään?
Saisin jonkun omakseni.
Et saisi.
Mitä vikaa avioliitossa on?
Oletko nähnyt ihanneliittoa?
Olen. Montakin.
Belfieldit esimerkiksi.
Mies lähetti vaimon kotiin sateita pakoon 1910...
ja kertoi vasta 1913, että ne ovat ohi.
Ihmiset menevät tosissaan naimisiin.
- Eläimet solmivat ikuisia liittoja. - Hanhet.
Sinäkin käytät eläimiä esimerkkeinä.
Suo sama minulle.
Minäkin voin solmia ikuisen liiton.
Päiväksi kerrallaan.
Haluaisin vain, että joku kosisi minua kerran.
Lupaatko kosia, jos minä lupaan kieltäytyä?
Pitäisikö luottaa?
Kun lähdet luotani...
et mene aina safarille, vai kuinka?
Haluat vain olla poissa.
En halua loukata sinua.
Se loukkaa.
Olen kanssasi vapaaehtoisesti.
En halua tietää, miten muut käskevät minun elää.
Älä pyydä minulta sellaista.
En halua huomata eläneeni jonkun toisen elämää.
Haluan maksaa siitä olemalla yksinäinen.
Voin kuollakin yksin. Minusta se on reilua.
Ei, minäkin joudun maksamaan.
Sinulla on vaihtoehto, mutta et suo samaa minulle.
En ole lähempänä sinua...
enkä rakasta enemmän pelkän paperin takia.
Koettakaa padota.
Pois alta.
Antaa virrata.
Tämä vesihän asuu Mombasassa.
Lensin Narokiin asti.
Kuorma-autojen jäljet näkyivät selvästi.
Serengeti on ennallaan.
Sinne on viikon matka.
Myös Samburu on ennallaan.
Missä muuten Belknap on?
Varmaan jo Amerikassa.
Oli pakko sanoa hänet irti.
Mutta eiväthän tilan asiat kiinnosta sinua.
- Onko sinulla nappeja? - Mitä sinä teet?
- Korjaan paitasi. - Älä.
Älä korjaa.
Sinun ei tarvitse.
Lähden Samburuun ylihuomenna.
Vastahan sinä tulit.
Felicity pyysi päästä mukaan...
ja melkein kielsin, koska et pitäisi siitä.
- Miksi en ottaisi häntä? - Koska minä en halua.
Haluatko hänet mukaan?
En halua kiistaa joutavasta.
- Älä ota, minun takiani. - Mitä vaadit seuraavaksi?
Miksi sinun vapautesi on tärkein?
En ole rajoittanut sinun vapauttasi.
Minä en saa tarvita sinua.
Tai tukeutua sinuun tai odottaa mitään.
Olen vapaa lähtemään.
- Silti tarvitsen sinua. - Et tarvitse.
Kuoletko muka, jos minä kuolen?
Olet aina sekoittanut tarpeen ja halun.
Sinun maailmassasi ei olisi rakkautta lainkaan!
Vain pyyteetöntä rakkautta.
- Mene sitten kuuhun. - Siksikö etten tottele sinua?
Onko elämälle vain yksi ainoa malli?
Kiinnostaako Felicity minua?
Syntyykö välillemme suhde?
Siispä kiistamme on turha.
Luovu sitten ajatuksestasi.
Olen oppinut jotain, mitä sinä et ole.
Joitakin asioita kannattaa tavoitella...
mutta ne ovat kalliita, ja minä kuulun niihin.
Minä en salli sitä.
Et aavista, miten tuo puhe vaikuttaa minuun.
Luulin, ettet oikeastaan halua mitään...
mutta eihän asia niin olekaan.
Sinä haluat kaiken.
Lähden Samburuun, Felicitystä en tiedä.
Sitten saat muuttaa muualle.
Hyvä on.
Asuuko sinussa prinssi?
Nouskaa ylös, memsahib.
- Mitä? - Teidän pitää nousta.
Jumala taitaa olla tulossa.
Kaikki on mennyttä.
- Kuinka se sai alkunsa? -Jumalan kädestä.
Hän antoi parhaan sadon ja sitten Hän muisti.
- Onko vakuutusta? - Pessimistit ottavat.
Missä Denys on?
Ties missä.
Mitäpä tuosta, paronitar on vararikossa.
Kaikki on ohi.
Ennen lähtöäni etsin maata kikujuilleni.
Se ei ole suurin huoli.
Jokin kaistale, jossa he voivat olla yhdessä.
Kahvi pääsi loppumaan...
mutta voin tarjota teetä.
Sellaista viljelysmaata ei ole muualla ja vaikka olisikin...
ei sinne alkuasukkaita pantaisi.
- Maa kuuluu heille. - Se kuuluu kruunulle.
Pyyntönne on mahdoton.
Ainahan se on. Kenen puoleen käännyn seuraavaksi?
Olette tavannut jo kaikki.
Meillä on uusi kuvernööri.
Sir Joseph ei ole vielä saapunut.
Mutta tulee kuulemma pian.
Kutsutteko minut vielä tilaisuuksiinne?
Kapteeni Jacques Llewllyn.
Palveluksessanne.
Hugh Chomondeley, lordi Delamere.
Lady Delamere.
Hyvää päivää.
- Kuvernööri. - Paronitar.
Paronitar von Blixen.
Ikävä kuulla, että Kenia menettää teidät.
- Olette siis kuullut. - Kyllä.
Otan osaa.
Tunnetteko nykyisen ongelmani?
- Haluatte meiltä maata. - Autatteko, sir Joseph?
Se on sangen vaikeaa.
- Paronitar! - Nouskaa toki ylös.
Kenia on ankara maa naisille...
joten täällä ollaan ritarillisia.
Teillä on valtaa, enkä voi kääntyä enää muiden puoleen.
Keskustellaan asiasta ajallaan.
Älkää kiusaantuko. Olen menettänyt kaiken.
- Voin siis hyvin anella. - Odottakaa.
Kuulkaa häntä hetki.
Tämä maa oli heidän.
Me anastimme sen, eikä heillä ole muuta paikkaa.
Me teemme asialle kaiken voitavamme.
Annatteko sananne?
Minä annan.
Kiitos.
Olkaa onnellinen täällä.
Minä olin.
Ikävää ettemme voi tutustua.
Kuulin asiasta vasta rajalla.
Kiinnitän kai huomiosi keinolla millä hyvänsä.
Tavarasi on melkein pakattu.
Sukuni on lähes vararikossa.
Silti joudun pyytämään heiltä rahaa.
- Anna minun auttaa. - Elättäisitkö minut?
Ei, haluan olla jonkin arvoinen.
Mitä aiot tehdä?
Lähden huutokaupan jälkeen.
Perjantaina Mombasaan ja sitten...
laivalla Tanskaan.
Kiitos, Denys.
Heidän on lähdettävä ennen sateita.
Hyvää maata riittää kaikille...
mutta kiistaa ja kahnausta ei saa syntyä.
Muuten he menettävät maansa.
Sinun pitää selittää heille, että minä en ole paikalla...
puhumassa heidän puolestaan.
Onko maa kaukana?
Ei kovin kaukana.
Miten minun ja teidän käy?
Saat rahaa. Uskoakseni tarpeeksi.
En tarkoita rahaa.
Muistatko millaista oli...
kun olimme safarilla?
Iltapäivisin lähetin sinut etsimään leiripaikkaa...
ja sinä odotit minua.
Te näitte tulen...
ja tulitte sinne.
Niin.
Tämä on sama juttu.
Nyt vain minä menen edeltä ja odotan sinua.
Menettekö te kauas?
Menen.
Teidän pitää tehdä suuri nuotio...
jotta minä löydän teidät.
Vie tuo pihalle.
Oletko jo syönyt?
Olen.
Olen pakannut tavarasi.
Ajattelin lähettää ne kerholle.
Sopiiko se?
Tämä oli hölmö keksintö.
Tällaista meillä olisi pitänyt olla koko ajan.
Enpä tiedä.
Aloin pitää tavaroistasi.
Ja minä aloin tottua olemaan ilman niitä.
Olet pilannut sen.
Minkä?
Yksinolon ilon.
Niinkö?
Tahtoisin tulla kanssasi Mombasaan.
Vienkö sinut koneellani?
Etkö ole lähdössä mihinkään?
Minulla on asioita Tsavossa, mutta palaan perjantaina.
Sopiiko se sinulle?
Totta kai.
Viime aikoina olen opetellut uuden keinon.
Kun asiat ovat niin huonosti...
etten tiedä, miten pääsisin eteenpäin...
koetan vielä huonontaa tilannetta.
Ajattelen leiriämme siellä joen varrella...
ja Berkeleyta...
ja sitä kun veit minut ensi kertaa lentämään.
Kaikki oli silloin niin hyvin.
Ja kun olen varma, etten kestä enää...
ajattelen näitä vielä hetken.
Ja sen jälkeen siedän mitä hyvänsä.
Auttaisitko minua?
Autan.
Tanssi sitten kanssani.
Olit oikeassa.
Tila ei koskaan kuulunut minulle.
Saatoin erehtyäkin.
Minulla oli maatila Afrikassa.
- Perjantaina. - Niin!
Maistuuko lasillinen?
Kiitos.
Denys on saanut surmansa.
Hänen koneensa putosi Tsavossa.
Se syttyi tuleen.
Vienkö sinut kaupunkiin, Tanne?
Miksi he lähettivät sinut?
Tuntui että piti tulla.
Luoja, että sinä olet rohkea.
"Ei polta sinua aurinko päivällä, eikä kuu yöllä.
Herra varjelee sinut kaikesta pahasta.
Hän varjelee sinun sielusi.
Herra varjelee sinun lähtemisesi ja tulemisesi.
Nyt ja iankaikkisesti."
Aamen.
"Kun voitit kultapokaalin...
sua kiitti väki kaupungin.
Mies pantiin kultatuolihin.
Niin kannettiin sut kotihin.
Sä, viisas, varhain jätit maan...
miss' maine maahan tallataan.
Vaikk' nopsaan kasvaa laakeri...
se kuihtuu pois myös herkästi.
Et kuulu niiden joukkohon...
jotk' katoo unhon laaksohon.
On kuollut monen kuuluisuus...
ja ennen miestä...
sankaruus.
Sun kunniaasi kumartain...
sua katsoo joukko vainajain.
On kuihtumaton, puhtoinen...
sun seppel...
pieni tyttösten."
Ota huomaasi Denys George Finch Hattonin sielu...
jonka annoit meidän seuraksemme.
Hän tuotti meille iloa...
ja me rakastimme häntä.
Hän ei ollut meidän.
Hän ei ollut minun.
Jos minä tunnen laulun Afrikasta...
laulun kirahvista...
ja selällään makaavasta uudesta kuusta...
laulun peltojen auroista...
ja kahvinpoimijoiden hikisistä kasvoista...
niin tunteeko Afrikka laulua minusta?
Väreileekö ilma tasangon yllä...
saman sävyisenä kuin pukuni?
Tai keksivätkö lapset pelin...
jossa käytetään minun nimeäni?
Heittääkö Afrikan täysikuu...
kärrytien sorapintaan varjon...
joka muistuttaa minua?
Tähyilevätkö Ngong-vuorten kotkat minua?
Sinä et voi lähteä mukaani.
Eikö siellä laiteta ruokaa?
Usko pois, et viihtyisi siellä.
Voitte lähettää kirjeet tähän osoitteeseen Tanskaan.
Myytyänne auton lähettäkää sekki Hunter-yhtiöön...
samoin kuin kaikki muutkin paperit.
Hyvä on.
Paronitar, tulin kysymään, voimmeko me tarjota lasillisen.
- Ketkä "me"? - Kerhon jäsenet.
Hyvä on.
Viski, kiitos.
Kaksi viskiä.
Paronitar.
Rusohuulisille neidoille, ketterille nuorukaisille.
Terveydeksi.
Kiitos.
Tämä on minulle hyvin rakas.
Sen avulla löysin suunnan.
Kiitos, msabu.
Haluan, että sanot nimeni.
Olette Karen, msabu.
Posti tuli tänään...
ja eräs ystävä kirjoittaa.:
"Masait ovat ilmoittaneet Ngongin piirin kuvernöörille...
että auringonlaskun ja auringonnousun aikoihin...
Finch Hattonin haudalla on nähty monasti leijonia.
Siellä käy aina uros ja naaras.
Ne seisovat tai makaavat haudalla pitkään.
Sinun lähdettyäsi haudan ympärille...
on muotoutunut eräänlainen penger.
Luulen että sejuuri miellyttää leijonia.
Haudalta ne näkevät hyvin tasangon...
sekä siellä vaeltavan karjan ja riistan. "
Se on Denysille mieleen.
Pitää muistaa kertoa hänelle.
KAREN BLIXEN JULKAISI ENSIMMÄISEN KIRJANSA 1934
HÄN KÄYTTI NIMEÄ ISAK DINESEN
HÄN EI PALANNUT ENÄÄ AFRIKKAAN